Pēc tam, kad pārstāju skatīties The Walking Dead seriālu, domāju, ka ilgi vairs seriālus par zombijiem neskatīšos, jo tolaik šķita, ka zombiju tēma ir sevi izsmēlusi un apaugusi ar apnicīgām klišejām. Tomēr tad manā uzmanības lokā nonāca britu seriāls In The Flesh, kurš jau ar pirmajām divām sērijām kļuva par manu absolūto zombij-seriālu favorītu.
Ar ko tad šis seriāls atšķiras no citiem zombij-seriāliem? Galvenokārt ar dziļumu, jo seriāla scenārija autors Dominiks Mičels zombijus parādījis citā gaismā, liekot skatītājiem domāt par to, ka katrs no šiem zombijiem ir kāda dēls, brālis, tēvs, mīļotais, brālēns utt. In The Flesh liek skatītājiem uzdot sev jautājumu: “Kā mainītos mana attieksme, ja es uzzinātu, ka kāds no maniem tuviniekiem ir citādāks?” Tieši tā – citādāks, nevis zombijs, jo šajā seriālā zombiju tēls ir izmantots tikai kā rīks, ar kuru šo citādību vizuāli izcelt.
Sākotnēji Mičels nemaz nerakstīja stāstu par zombijiem, bet gan par garīgi slimu puisi, kurš atgriežas mājās pēc tam, kad vardarbīgi uzbrucis kādam cilvēkam. Seriāla idejas autors stāstu nedaudz izmainīja, cerībā, ka zombiju tēma daudz labāk spēs piesaistīt cilvēku uzmanību, lai viņa vēstījums sasniegtu pēc iespējas lielāku auditoriju. Un Mičelam tas izdevās!
In The Flesh galvenais varonis ir Kīrans Vokers (Lūks Ņūberijs) – jauns puisis, kurš beidzis dzīvi, izdarot pašnāvību, pēc laika atgriezies kā zombijs, pēc tam izgājis rehabilitācijas kursu speciālā zombiju klīnikā, un visbeidzot arī atgriezies savās mājās, lai stātos aci pret aci ar saviem pagātnes dēmoniem. Puiša vecāki dēla atgriešanos uztver ar lielu prieku un arī ar raizēm par to, kā viņu dēla atgriešanos uztvers sabiedrība, bet Kīrana māsa Džema (Herieta Keinza) pret brāli izturas ar nicinājumu, jo uzskata, ka īstais Kīrans Vokers ir miris. Ir cilvēki, kas mīl šos zombijus un ir cilvēki, kas tos nīst, bet visam pa vidu ir arī baznīca un kristīgie fanātiķi, kas šajā seriālā atainoti kā diezgan tumsonīgi indivīdi.
Seriālā ir daudz intrigu, bet, manuprāt, pati pirmā un lielākā intriga ir tā, kāpēc Kīrans izdarīja pašnāvību?
In The Flesh skatītājiem liek daudz domāt un ir pat grūti uzskaitīt visas tās tēmas, kuras šajā seriālā ir iekļautas, tieši tāpēc man šis britu veikums tik ļoti patīk. Seriāla veidotāji ir izpildījuši galveno uzdevumu – viņi ar savu darbu likuši skatītājiem domāt par aktuālām un svarīgām tēmām, kuras sabiedrībai bieži vien patīk ignorēt vai nosodīt, iepriekš tajās pat neiedziļinoties.
Skatoties seriālus vai filmas par zombijiem, vairums skatītāju gaida vardarbīgas ainas, daudz asiņu, varoņus, kas bezbailīgi un ātri nogalina zombijus, kā arī pašus zombijus, kas ir sekli bezsmadzeņu radījumi, kuri ir ļauni un nav pelnīju nekādu žēlsirdību. Tieši tāpēc In The Flesh ir uzskatāms par svaigu dvesmu zombij-filmu un zombij-seriālu lauciņā, jo šajā seriālā lielākā ļaunuma titulu saņem nevis zombiji, bet gan cilvēku seklā domāšana un nevēlēšanās izprast citus.
VĒRTĒJUMS: 9,5/10